Det är spektakulärt. Iscensatt. Upplyst.
Fy fan!
- Vi måste betala insatsen på huset! - Var det i dag?
Hämta en väska i Sverige.
- Lös problemet bara. - Absolut, Freddie.
- Vad är det här? - Ett cold case.
Försvunna personer.
Har inte vi setts förr? Jag brukar minnas ansikten, så det tror jag.
Är allt bra?
- Du säger inte så mycket. - Vad tror de att jag har gjort?
Jag har ingen aning. Oroa dig inte, de har avskrivit det.
- Hur gick anställningsintervjun? - Bra. Jag ska dit igen.
Jag håller tummarna. Säg till om det är nåt vi behöver gå igenom innan.
- Du har telefon. - Vem är det?
Det vet jag inte.
Lukas här.
Hallå?
Jag har ingen aning om vem som sköt. Det måste vara nån knäppskalle.
- Knäppskallar ligger inte i bakhåll! - Det trodde jag.
Då stryker vi knäppskalleteorin. Har du några andra förslag?
Krypskytt, militär, Kill Brothers.
Kom igen nu.
Känner hon till den? Din lilla last?
Jag kom på var jag har sett dig. Har du berättat för henne?
- Vad är det du vill? - Bara låta dig veta att jag vet.
Man kanske behöver en tjänst en vacker dag.
- Det kan nog du glömma. - Jaså?
Ska ni åka till Sverige nu? Ha det så bra.
Vi kommer tillbaka.
- Den där utredningen som du gav mig... - Ja?
Det är min fru och mina två döttrar.
Jag gick till jobbet en dag för drygt sex år sen. Jag sa: "Vi ses i kväll."
Och när jag kom hem igen var de försvunna.
- Var din fru deprimerad? - Nej.
- Hade de nån anledning att fly? - Du menar om jag slog dem?
- Nej, iag bara undrade. - Nej, det fanns ingen anledning.
- Och ingenting tyder på nåt brott? - Nej. De är bara försvunna.
Förändrar det nåt att det är min familj?
- Vill du fortfarande hjälpa mig? - Ja, men inte nu.
- Hon är döv. - Jag förstod det.
- Kan du teckenspråk också? - Inte tillräckligt för att förhöra nån.
- Tolk är på väg. Vi får vänta. - Ja. - Hej.
Har du inte sett din bror på trettiofem år?
- Nej. - Varför inte? Vad hände?
Nej.
- Nej. - Så du vet ingenting om din bror?
Karin? Hej.
- Jag hälsar på. - Jag ser det.
Naturligtvis.
Men nu är ni inte gifta längre och jag var inte orsak till skilsmässan.
- Det tror jag vad jag vill om. - Det förvånar mig inte.
Men när jag är här får inte du vara här. Och nu är jag här.
Så...
- Vad är det för nånting? - Det ser ut som ett brännmärke.
Saga?
- Henrik Sabroe, Köpenhamnspolisen. - Jag håller på med ditt sista offer.
- Levde han när de skars bort? - De skars inte bort. De slets av.
- Nej, fy fan... - Ursäkta.
- Nej, inget där. - Det handlar alltså om en copycat.
- Ni rör inte henne! - Jag vet att det är en svår situation.
- Gör det inte, då! - Vi ska bara snabbt ta några foton.
- Om vi inte måste ta henne med oss. - Men det är osannolikt.
Stäng dörrarna.
Varför har offren brännmärken?
Om det är ägandeskap hade det varit synligt.
Jag är hemma!
Hej.
Du tog ju pengarna! Mina pengar!
Trots allt som hänt har du börjat spela igen.
Ja, men jag vann.
24 600. Det räcker till huset och kontantinsatsen. Är du inte glad?
- Du fattar ju ingenting. - Nej, tydligen inte.
Då är det tur att jag har dig som är så vaсker och underbar.
Och smart och klok och fantastisk och som älskar en dumskalle som mig.
- Du är helt hopplös. - Det vet jag väl.
Saga!
- Kan vi zooma in personerna i bilen? - Mm, vi kan komma lite närmare.
- Vad ville Linn? - Вegränsa mina befogenheter.
Det är från natten då Anke Heller dog. Det där är ungdomscentrets skåpbil.
Åh, fan. Vem det än är, så vill han inte bli identifierad.
- Hej, Mehmet. Läget? - Vad vill ni nu?
Den där kvällen du åkte till Sverige...
- Vad hade du på dig då? - Vad jag hade på mig?
- Det kommer jag inte ihåg. - Försök.
Tar du av dig kepsen hemma hos din tjej?
- Du kanske inte hade nån keps? - Det minns jag inte.
- Då får du komma med här. - Nu?
Efter ett par timmar i ett litet rum utan distraktioner minns du säkert.
- Jag ska bara hämta min ryggsäck. - Då följer vi med.
- Jag ska på toa. - Telefonen.
Var ligger toan?
Ja.
Vad säger jag?
Mehmet! Kom nu.
- Vad är det? - Nu minns jag hur jag var klädd.
Grå träningsbrallor, vit t-shirt, blå huvtröja, keps och solglasögon.
- Kom du plötsligt på det nu? - Jag blev så stressad förut.
- Det betyder att hon inte tror på dig. - Nån har talat om vad du ska säga.
Jaha?
Du har förstås raderat samtalslistan.
Vi utreder fyra mord och har en polis- chef i koma. Vill du åka dit för det?
- Vad menar du? - Det finns inget utrymme för tolkning.
- Det betyder att du är en idiot. - Nej.
Sluta vara en idiot, Mehmet! Titta på mig.
Berätta vem du har pratat med. Vem har sagt vad du skulle säga?
Säg nu.
Det var Lukas.
Det är Henrik Sabroe vid polisen. Lukas Stenstrup får inte lämna sjukhuset.
Han är inte här.
Vi har köpt hus! Det är vårt. Kom.
- Hus och hus... Det är en hel del jobb. - Vi kan ta in hantverkare sen.
- Kom nu. Är du inte glad? - Jag är glad om du är glad. Men...
- Det är bara så långt från stan. - Köpenhamn är ändå inte bra för dig.
Nu börjar vi om, bara du oсh jag.
Kom, du ska få se altanen och gungorna. Tror du inte att det kan bli fint?
Titta, vilken stor trädgård. Där kan vi bygga en pool.
- En pool? Visst. - Får jag ta en bild av dig?
Snyggt.
Det var mitt fel. Jag tänkte inte på att han kunde ha en mobil till.
Inga alls? Kan man köra runt med en knivskuren kropp utan några blodspår?
- Du tror inte att det är han? - Vi vet bara att han åkte till Sverige.
- Nej. - Mer?
- Kom. - Jag ska på dejt. - Jaså?
- Inte ska hon följa med? - Jo, Tina vet ju att jag har barn.
Är den till mig?
- Jaha, det ser man inte. - Bry dig inte om henne.
Den var jättefin. Du också.
Vad är det med dig och Linn?
- Jag är inte van att bli ifrågasatt. - Säg ifrån då.
Stå inte bara och ta emot. Du är hennes bästa polis och det vet hon myсket väl.
Hans såg till att du kunde fokusera på ditt jobb.
Ska jag tala med henne? Vi är ett team.
Hennes jobb är att bygga upp teamet, inte att bryta ner oss.
Du är alldeles för bra för att tvivla på dig själv.
Jag är inte född med silversked i mun.
Ni som känner mig vet att mina föräldrar fick kämpa.
Vi giсk sällan på bio eller restaurang.
Men vi gick på museum.
"Man får aldrig nog av vackra ting", sa pappa. Och så var det gratis för barn.
Men allt var inte vackert. Konsten kunde även vara oroande.
Krävande och skrämmande.
Jag började fundera över tillvaron. Konsten gav mig ett mål.
Och det är väl det som är konstens syfte.
Nu är vi otroligt förmögna. Jag och min vackra, begåvade hustru Asa.
Kom, Åsa.
Vi kan köpa vilken konst vi vill eller resa jorden runt för att se på konst.
Men alla har det inte lika förspänt.
Och därför har vi donerat pengar, så att museet kan bygga en ny flygel.
Men...
Men i väntan på den ställer jag ut konst ur min privata samling-
- för att glädja andra och kanske få dem att träda in i konstens värld-
- oсh därmed i livets värld. Tack.
Freddie Holst!
- Du ångrar dig väl inte, Jeanette? - Absolut inte.
- Gör du? - Nej, inte om inte du gör det.
Kolla här.
Vad är det där? Är det inte fint?
Marc!
- Gick det bra? Har du ont? - Det giсk bra.
Veva ner.
- Du stannar här. - Va?
- Marc! - Titta på mig. Du var ensam i bilen.
- Säg efter mig: Jag var ensam i bilen. - Jag var ensam.
Bra låt.
Jeanette! Vilka är ni? Jeanette!
Stanna här!
Kör.
- Hej, Claes. - Freddie.
- Det var länge sen. - Verkligen.
- Jag trodde inte att du skulle komma. - Men nu står vi här.
Freddie? Kan jag inte få ta en bild?
Du har lagt ut lite grand, va?
- Claes! Så det var du. - Ursäkta, jag måste ta samtalet.
Colbert, Colbert... gör bara som vi har sagt.
Claes Sandberg? Kan du komma med mig?
- Förlåt. - Har det hänt nåt? - Nej.
- Hej. - Känner du henne?
Ja, det gör jag.
Hur har din dag varit?
Det är den här killen Lukas...
...som vi har efterlyst i dag.
Han var nog i Sverige natten då Helle Ånker blev mördad, för att sälja knark.
- Men hur fan förklarar jag det? - Handlar du av honom?
Jag tror inte att jag har gjort det.
Men han kände igen mig, så... Jag vet inte var han har sett mig.
Så jag... Jag tror att jag kör en sväng.
- Blir du sen? - Va? Det hoppas jag.
- Hej. Vad gör du? - Läser.
- Vill du ha sällskap? - Nej.
- Vill du ha sex? - Det var inte därför jag kom.
- Kan vi inte se på film? - Porrfilm?
- Nej, en vanlig film. - Nej. Sex eller ensam.
- Visst kan vi ha sex. - Bra. Kom in och klä av dig.
- Åsa? Vad gjorde Claes på vernissagen? - Vet inte.
- Hade du bjudit in honom? - Nej.
- Så din exman var där av en slump? - Han är ju berömd.
- Visst såg han ut att må ganska bra? - Ja.
Åh, fan. Vänta här, jag pratar med honom.
- Vem var det? - Ingen. Det var affärer.
Jeanette har flyttat in i gäststugan.
Jag behöver ha koll på henne och barnet.
- Jag skulle ju få slippa träffa henne. - Jag vet, men hon är inte rädd om sig.
Ja, är du förvånad? Du valde henne, så du får sköta det här nån annanstans.
- Åsa, det är för barnets skull. - Hon kan inte bo här.
Det finns alldeles utmärkta hotell... som du kan ta in på.
Jeanette stannar här tills barnet är fött. Det är inte förhandlingsbart.
- Varför måste jag bo här?! - Det är för barnets skull.
Du måste ta bättre hand om dig.
Vad gör du?
Inte smuggla väskor. Inte köra rally på skogsvägar.
Det är min son du bär på.
Läkaren säger att allt ser bra ut. Du behöver bara vila.
Bara säg till om du behöver nåt. Men du blir tvungen att stanna här.
- Marc då? Jag vill ringa till honom. - Han vet var du är.
- Det kan vänta. - Nej.
Det måste det. Du kan inte få mobilen just nu.
- Sparkar han? - Nej, han bara rör lite på sig.
KOM HEM
Raderar meddelandet
Hej, Henrik. Det är nog dags för den där tjänsten.
Är vi ensamma? Frun och ungarna, då?
- De är inte hemma. - Jag är inte inblandad i de där morden!
Du vet vad jag gjorde i Sverige. Du är ju kund.
- Vem var det som sköt dig? - Jag utvidgade lite för myсket.
- Jag måste resa bort. - Jag ska inte hindra dig.
- Jag kan ta färjan från Trelleborg. - Jag ska som sagt inte hindra dig.
Jag är efterlyst i Danmark och i Sverige. Du måste köra mig över bron.
Det kan jag inte göra.
Du måste. Eller ska jag skiсka de här till din chef?
- Hur länge har du knarkat? - Det här gör oss inte till kompisar.
Lukas!
- Vad gjorde han här? - Han ville prata med mig.
Vi trodde att han hade mördat Helle Anker och Lars-Ove Abrahamsson.
Men han sa sig vara oskyldig. Han hade sålt knark.
- Därför sa han åt Mehmet att ljuga. - Han erkände det?
- Och sen? - Han ville överlämna sig.
Han ville att vi skulle ta bilen till er i Sverige.
Han var livrädd. Han hade skuldkänslor och fruktade för sitt liv.
Han hade provocerat fel personer.
- Såg du vem som sköt? - Bilen var en Merсedes C 200.
FL 44 559.
- Mår du bra? - Jag mår snart bra igen.
Det är ingen fara.
- Hej. - Hej. Var har du varit?
- Rättsmedicinska. - Har du hört om Lukas?
- Han blev skjuten och dog i mina armar. - Var det han som sms:ade i morse?
Nej. I morse? Det var inte han. Menar du i natt? Ja, det var han.
- Just det. - Jaha.
Översättning: Ewa Rohde www.undertext.se